Randy!
Hallå, grabben!
Randy! Kom igen nu!
Hördu!
Du missar Guds vackra skapelse.
Solen står snart mitt på himlen.
Rappa på nu! Det var sista gången jag sa till, kom ut nu!
Du får gå utan mig, pappa. Jag måste sova en stund till.
Klä på dig och kom ut på momangen! Rappa på!
Vi har en lång dag framför oss, jag har redan varit vaken i en timme.
Så du har redan varit vaken i en timme. "Rappa på..."
Hördu!
Vattnet luktar konstigt.
Och det smakar konstigt. Det är nåt fel på det.
Det är inget fel på det, det är bara friskt. Utan kemikalier.
-Snabba på lite nu. -Det skräpas ner så mycket nu för tiden.
Det ligger säkert en industri en bit upp som dumpar allt i floden.
-Letar du efter nåt? -Sopor. Skräp.
Måste det alltid bli så här?
-Hur då? -Mellan oss.
Vi kommer aldrig överens, vi tycker aldrig likadant.
Ladda bössan.
Nu, du... Nåt bättre än det här finns inte.
Ingenting i hela jäkla världen.
Solen är nästan helt uppe nu, tror du inte att vi missat alla djur?
Pessimismen har du ärvt av din mamma, inte av mig.
Om du vuxit upp med mig hade du blivit en man.
Att vara man innebär inte att jag måste skjuta djur som inte ens hotar mig.
Jag missade den jäveln.
Vad är det, grabben? Skrämde jag dig?
Vad sa du om att vara en man?
Glöm det, du skulle nog inte förstå.
Det är gott om tid kvar att jaga. I dag vill jag fälla ett byte.
Jag ska skjuta nåt.
Hjälp!
Hjälp mig!
Hjälp!
-Det blir roligt vid sjön i dag. -Ja, du kommer att gilla Greg.
-Vad vet du om honom? -Han är kompis med Tom.
Tom skulle inte para ihop dig med en tönt.
-Det här blir bra. -Tror du det?
Ta god tid på dig, Beth. Det är ingen fara.
Det är lugnt.
-Hej. -Hej, Tom.
-Hälsa på henne nu. -Hejsan.
Du är trygg med Greg, det lovar jag.
Då åker vi.
Mot bergen.
Det ser stängt ut.
Det här är inte sant, så himla typiskt.
-Jag måste gå på toa. -Jag följer med.
Gör det ni, vi tankar så länge.
-Vad är det där? -Nån har skjutit en lokatt.
Vad hemskt!
Det är ingen fara, den är död.
-Här är den. -Suveränt.
-Dörren är låst. -Testa herrarnas, då.
Härligt... Typiskt mig.
Börja inte skratta, det klarar jag inte av.
-Jag skrattar inte. -Sandy!
INGEN CHANS, INGEN HJÄLP, INGEN UTVÄG
Vad fan gör du här? Det här är herrarnas.
Min kompis behövde gå och damernas var...
Vad betyder det där?
"Ingen chans, ingen hjälp, ingen utväg..."
Jag förstår mig inte på dagens ungdomar.
Vad fan är alla? Otroligt.
Det spelar ingen roll, pumparna är ju inte låsta.
Vrider du?
-Vad tycker du om Sandy, då? -Hon verkar trevlig.
-Var är de? Tjejer på toa... -Nu kommer de.
-Är ni klara? -Vi fick gå på herrarnas.
-Ni killar klottrar knäppa saker. -Vad menar du?
Det stod "ingen chans, ingen hjälp, ingen utväg".
-Det var en underlig man där också. -Är han kvar?
-Nej. -Vi drar, så slipper vi betala.
Vad menar du? Vänta, vi måste ju betala.
Det är inget stort oljebolag precis. Vi betalar.
Jag går och betalar.
-Hallå? -Hallå?
Är det nån här?
-Vad är det här för ställe? -Vi drar, det är läskigt här.
Vänta lite... Råttbebisar.
Titta, Sandy. Visst är de söta?
Det är bäst att vi drar.
Vad fan gör ni här?
Vi letade efter er, vi ville betala för bensinen.
Vi tankade för tio dollar, här har du 20.
12 dollar och 80 cent.
Jag har inte sett er förut. Vad gör ni här i trakten?
-Vi ska till sjön. -Den skulle jag hålla mig borta ifrån.
Varför det?
Det är ju jaktsäsong.
Det har skett flera jaktolyckor med främlingar i området.
Risken är att de tror att vi är hjortar.
Jag varnar er, åk inte till sjön.
-Har ni skjutit alla de här djuren? -Ja, vartenda ett.
Varför det?
-Har du aldrig jagat? -Nej, och det tänker jag inte göra.
-Det är roligt, om man följer reglerna. -För mig är det inte roligt.
Jag skulle aldrig kunna döda ett djur.
Det beror på djuret och vem det är som jagar.
Jag dödar inte för nöjes skull, utan för att få mat.
Nöjet ligger i spårandet och jakten, inte i dödandet.
-Vad trevligt, men nu måste vi nog åka. -Ja, nu åker vi vidare.
Jag ber er att inte åka till sjön.
Det är fullt av jägare där nu, jag varnar er.
Okej, då åker vi inte dit.
Vi ska inte åka dit.
Vilken charmknutte!
Halt! Kontrollera proviant och ammunition. Vi blir kvar här en stund.
Nu vill jag att ni lyssnar.
Hela mitt liv har jag velat leda en trupp som den här.
Genom vildmarken. Och i dag är det dags.
Jag ska leda er genom vildmarken.
De här bergen är heliga.
Guapoindianerna levde och jagade här.
De var inte som apacherna, irokeserna eller chippewaindianerna...
Var det de som dödade Custer?
Nej, guapoindianerna var kända för sina bönodlingar.
De var en bönodlande stam.
Som scout är man aldrig vilse, för vi har våra kompass med oss.
Och vi...
Som ni ser...
Man ser...
Den här ån flyter ditåt och alla åar mynnar ut i en sjö-
-och sjön mynnar ut i havet. Inte sant?
Så gossar... Mannar...
Utan att lämna stigen ska ni hämta en sten eller en gren-
-som ni kan ta hem som ett minne av färden.
Inga skallerormar, för de är fulla av baciller.
Lediga!
Hallå!
Är det nån hemma?
Hallå där inne! Är det nån hemma?
Jag skulle behöva lite hjälp.
Är det nån här?
Jag är ute med ett gäng scouter och har fruktansvärda blåsor.
Hallå!
Är det nån här?
Kom fram nu!
-Otroligt! Visst är det? -Ja, det är suveränt.
-Tänk om det finns galna jägare här. -Vi kan vara lugna, Sandy.
Vi ska bara ha lite roligt.
Sisten i blir uppstoppad.
Är du klar?
-Kom, Sandy! Det är toppen! -Härligt!
Ska vi ta en promenad?
Det här hade jag fixat när jag var liten.
Jag hade en komradio som jag lyssnade på hela nätterna.
Hörde du nåt?
Ja, när jag tillkallade ambulans till en olycka hamnade jag i tidningen.
Vad ska vi göra?
Kom hit.
Det är urlöjligt, den här fungerade utmärkt i går.
Det där känns inte bra, som om vi är för långt hemifrån.
-Det måste komma från långt bort. -Ja.
Tror du att de är klara vid sjön? Ska vi gå tillbaka?
Tom!
Beth!
-Undrar var de är. -I baksätet, om jag känner Tom rätt.
Tom? Nu är vi tillbaka.
-Beth? -Vi är tillbaka.
Vi är här igen. Hallå?
De är inte där.
-De kanske tog en promenad. Jag fryser. -Jag är hungrig.
-Det finns mat i bilen. -Då hämtar vi den.
Var fan är de? De har varit borta i över en timme nu.
-De måste väl förstå att vi bli oroliga? -Jag är orolig.
Det här är så dumt! Jag hatar när folk gör så.
-Jag blir galen! -Vad ska vi göra, då?
Vi får väl leta efter dem.
-Vi tar den här stigen. -Jag följer med.
-Den leder upp här. -Okej.
Se dig för.
-Häråt, tror jag. -Här skulle de väl inte ha gått?
Jo, man ser ju spåren. Kom.
Sandy! Sandy!
-Gick det bra? -Ja, det är ingen fara.
Räck mig handen.
Ta det försiktigt. Så, ja.
-Är du oskadd? -Ja, jag mår bra.
Vi måste sticka, Tom och Beth kanske ligger i en sån här.
-Vad är det där? -Jag vet inte.
Vi går och kollar. Försiktigt.
-Vad tror du? -Jag vet inte.
"Vattenverket."
Nyckeln! Var nyckeln?
Den äter sig in genom vindrutan!
Vad är det som låter?
Nåt försöker öppna dörren!
-Här är nyckeln! -Gör nåt!
Kör!
Starta nu!
Kom igen!
-Vad är det där? -Jag vet inte.
-Försök med vindrutetorkaren. -Okej.
Jag ska be om hjälp.
-Var är vi? -Vid nån vägkrog.
Jag går in och ber om hjälp.
-Jag följer med. -Nej, vänta här.
Jag förstår inte vad det är som händer. Jag kommer snart, lås dörrarna.
Jag är snart tillbaka.
Du kan vara lugn.
-Har du hittat din fru än, Leo? -Nej, men jag har inte letat så mycket.
Hej, kom in och sätt dig.
Våra vänner...har dött.
-Vad är det som har hänt? -De har blivit mördade.
Kom in och sätt dig. Slappna av.
-Ge grabben en öl, Aggy. -Nej, jag måste få hjälp!
Jag behöver hjälp, mina vänner är döda.
-Snälla, ring polisen. -Lugna ner dig nu.
-Berätta mer innan vi ringer sheriffen. -Snälla, ring polisen.
Visst, det ska jag göra. Berätta vad som har hänt, bara.
Det var nån sorts flygande varelser!
-De satte sig på vår bil... -Kom hit, sergeant.
Ett ögonblick, grabbar.
Jag ville bara lära rekryten en läxa. Bill står för nästa runda!
-Vad gäller det? -Känner du den här killen?
-Nej, jag har aldrig sett honom. -Han har sett dina flygande tefat.
Har du sett de flygande varelserna?
-Ja, de gav sig på vår bil. -De är aggressiva små rackare.
Är ni två i maskopi?
-Har du betalat honom för att komma hit? -Jag varnar dig!
När de börjar äta på dig får du ingen hjälp av mig.
Slappna av, sergeant.
Jag sa ju att de skulle gå till attack.
Nu händer det, Aggy. Jag sa ju att det skulle bli så.
-Vi måste förbereda oss på en invasion. -Snälla, jag talar sanning.
-Ni kan fråga min tjej ute i bilen. -Har hon också sett dem?
Ja.
Vi hämtar in henne. - Då kommer ni att tro mig.
Jag har hittat hjälp, Sandy! Sandy?
-Sandy? -Är hon där?
Sandy!
-Var är hon? -Jag vet inte.
Sandy!
De måste ha tagit henne.
Nej, inte på natten. De har övertaget i mörkret.
Då ser man dem inte förrän de är inuti kroppen på en.
-Jag måste... -Här är det jag som för befälet!
Du gör som jag säger! Du ska lyda order!
Låt honom vara ifred! Du är inte i armén längre!
Bli inte rädd för honom.
Han har aldrig gjort nån illa.
Han har varit med om mycket.
Han blir uppslukad och glömmer bort var han är.
Jag ska ringa till polisen.
Kom in så länge, du kan inte leta efter henne i mörkret.
-Kom nu. -Ingen chans...
...ingen hjälp, ingen utväg.
Hon var inte där.
Sätt dig här, så ringer jag polisen.
Sergeant... Var allt i sin ordning där ute?
Vet du vad, Dave? Du borde tacka mig.
Alla är ynkryggar i det här landet. Det är därför vi inte vinner några krig.
Du ser inte en fara ens om du har den mitt framför dig.
Jag förstår precis.
De börjar här ute på landet och drar vidare in mot städerna.
Då har de en bas att utgå ifrån.
Jag ger mig inte utan vidare.
Sergeant Fred Dobbs ger sig inte så lätt.
Inte den här gången.
Sheriffen kommer snart, han skulle bara hämta ett gäng vilsna scouter.
-Ger du mig en öl till, Aggy? -Ja, fortsätt dricka du.
Då blir du full och känner inget när de äter dig levande.
Man kan tro att du blev hemskickad på grund av sinnesförvirring.
Jag fick goda vitsord.
Visst hade jag lite svårt för de där medgörliga fegisarna-
-men jag slutade med goda vitsord efter 26 år!
-Den här är nog din. -Sandy!
Sandy?
Det är ingen fara med henne.
Hon kom springande genom skogen som en rädd kanin.
Jag såg den, den var fruktansvärd.
-Har du sett varelsen? -Ja, den var enorm.
-Det var den som bar liken till skjulet. -Jag ska ordna lite mat åt er.
Ni som aldrig legat i strid har ingen aning.
Fienden är där ute nu och dödar folk.
-Har ni hittat skjulet med liken? -Ja, de hänger på krokar.
Som djur.
Fasen, inte nu igen.
Oroa er inte, jag tänder ljus.
Att bryta strömmen är det första steget, det har jag sett förut.
-Ge dig nu, Fred. -I mörkret får de övertaget.
Sluta på en gång, Fred.
-Det är elbolaget som krånglar igen. -Jaså? Det är det de vill att du ska tro.
Jag vet.
Strömmen har kommit och gått under flera år.
Det är inget att vara rädd för.
Jag kanske behöver din hjälp med Fred, Joe.
Vad sa du? Vad sa du om mig?
Jag sa att köttet i frysen blir dåligt om elen inte kommer tillbaka.
Var inte så nervig, du skrämmer upp alla.
-Hörde du? -Ja.
Precis som jag trodde... De isolerar oss, sen tar de oss en i taget.
Du tror mig inte, men det struntar jag i. Du är för dum för att förstå.
Tror ni att vi är ensamma i universum?
Skulle vi vara ensamma bland alla stjärnor där ute?
Då ska jag berätta att det är vi inte. Vi är inte ensamma.
Om vi inte är ensamma, om det är en massa utomjordingar där ute-
-en massa monster... Tänk om deras rymdskepp står parkerade där borta.
Tänk om allt det du säger är sant.
Varför har då inte CIA, FBI och din armé gjort nåt åt det?
De gör aldrig nåt.
Berätta om skjulet, ni sa att liken hängde där.
Skulle ni hitta dit igen?
Utomjordingar är inte människor, men de kan anta mänsklig form.
Nu räcker det, Fred! Nu vill jag inte höra mer!
Ni tror mig inte! Jag tänker gå ut och leta reda på en!
Du skrämmer kvinnorna. Sätt dig ner.
-Vad är det, Sandy? -Jag vet inte, jag ryser.
Herregud!
Herregud! Nej!
Ben!
Han andas fortfarande, ring efter en ambulans.
Det var inte meningen, det var ett misstag.
Nåt tog kommandot över mig, jag blev som besatt.
Det är ditt fel alltihop. Allt började när du kom.
-Jag vet inte vad du pratar om. -Det började när du kom hit.
-Alla ljus och ljud. -Nu räcker det, ge mig vapnet.
Lägg dig inte i, du vet inte vad det handlar om.
-Du vet inte vem som bestämmer. -Vapnet.
Håll dig borta, Taylor. Det är bara jag som vet vad det handlar om.
Det är bara jag som kan skydda oss.
-Gå ut, ungar. -Håll ett öga på dem!
Se till att han stannar här.
Låt dem inte försvinna, Taylor!
Det här kommer du att få ångra!
-Följ med mig. -Vi ska åka till närmaste polisstation.
-Bråka inte, kom nu. -Jag tycker inte att vi ska åka med.
Det är ingen fara.
Du har inget val, tjejen.
-Var är skjulet? -Vid sjön, som sagt.
-Våra vänner och tre andra hängde där. -Ni ska visa mig vägen.
-Du är galen! Jag vill inte åka dit igen. -Lugn, Sandy.
Jag vill inte, vi måste kontakta polisen.
Medan vi försöker övertyga polisen kommer varelsen att fortsätta döda!
Hoppa in i bilen.
Han har rätt, kom nu.
Nu åker vi härifrån.
-Klarar han sig? -Jag vet inte.
Vi får hoppas att han inte är död.
Ingen chans, ingen hjälp, ingen utväg.
Dobbs! Fred! Sergeant!
Nummer RA18840644.
Vänta här.
Snälla Greg, jag vill inte tillbaka dit.
Vi vet inte vem han är eller vad han tänker göra.
Jag såg nåt utanför krogen som jag aldrig sett förut.
-Tom var min bästa vän. -Och Beth var min. Än sen?
-Därför måste jag göra nåt. -De är ju döda, vi kan inte hjälpa dem.
Jag vet inte...
Jag vill hjälpa Taylor att döda det som dödade dem.
Sluta upp med att leka John Wayne.
Följ inte med, då.
Jag kan tyvärr inte.
Titta här...
Det var nära att han fick tag i mig. Det här har en av hans varelser gjort.
-Varför har du inte berättat det för nån? -Som sergeanten, menar du?
Ni såg ju hur trodd han blev.
Jag vill inte bli inlåst, jag vill döda utomjordingen.
Om inte han dödar mig först.
Vänta! Bakom träden där är skjulet.
-Är du säker? -Ja, det är jag.
Ska ni vänta här?
Där är det.
-Där? -Ja, men akta dig för groparna.
Sergeanten har grävt såna överallt för att försöka fånga in varelsen.
-Vänta här, så går jag fram. -Vi måste kunna skydda oss, ge oss vapnet.
Kom ihåg - det är inte jag som är galen.
-Precis som ni sa. -Kan vi åka nu?
Ni anar inte vad ni har hittat.
Det här är jägarens matförråd.
-Vad pratar du om? -Nu har vi honom precis där vi vill.
Förr eller senare måste han komma hit.
Då väntar vi på honom.
Så fan heller, vi ska inte stanna här.
-Vi ska åka härifrån nu. -Tänk på saken.
Det är...
Spring till bilen! Ta lampan och stick!
Lämna mig här!
Det kommer nån!
Stanna!
Det kommer en till, den ska jag få stopp på.
Det är en polis! Härligt!
Vilken tur att det var polisen! Det är nån varelse som jagar oss.
Den har dödat fem personer och har liken i ett skjul.
Vi kan visa var skjulet är, men Taylor ligger skadad i skogen.
Han är från trakten.
Nu kör ni åt fel håll.
Kör ni mot stan? Taylor, då?
Vad är det med Taylor?
Vi var där ute i skogen med Taylor.
Utomjordingen har skadat honom, utan hjälp dör han.
-Vill ni att jag följer med er dit? -Ja, snälla.
Annars dör han. Ni måste tro oss.
Skulle jag lita på krigsfångar? Jag är sergeant.
Har ni dödat ungdomarna och tagit över deras kroppar?
-Han tror att vi är utomjordingar. -Ni behöver inte berätta allt nu.
Jag kommer att få reda på det snart ändå.
Ut med er.
Ställ er där.
Jag tror att även ni kan känna smärta.
Berätta nu.
Jag har sett hur experter får folk att berätta.
Riktiga experter.
-Snälla, gör oss inte illa! -Tyst!
Berätta.
Sergeant... Stoppa undan pistolen så ska jag berätta allt.
Jag tänker inte stoppa undan pistolen.
Berätta om invasionsstyrkan.
-Visst... Var ska jag börja? -Från början.
Då tar jag det från början...
Jorden är uppdelad i sju regioner.
Varje region utgör en del av koloniseringsdirektiven.
Varje region sträcker sig till centrum av er planet.
Ska jag rita upp det?
Ja.
Jorden är uppdelad i sju regioner.
Här har vi Amerika...
Vi förväntar oss att stöta på hårdast motstånd här och på några andra ställen.
När ska det inledas?
Den största attacken kommer att inledas...nu!
Kom fram!
Ni kommer inte undan!
Jag vet att ni är där, berätta det jag vill veta!
-Vilket håll? -Jag vet inte.
Kom igen!
Gick det bra?
-Vad är det? -Jag gjorde illa foten.
Vi måste härifrån, jag ska hjälpa dig. Ta det försiktigt.
Så, ja.
Titta.
Kom.
-Tror du att det är nån hemma? -Jag vet inte, vi får kolla.
-Är det nån hemma? -Det verkar bo nån här.
Vi väntar inte på att bli inbjudna.
Typiskt...
Det var den lampan... - Hallå! Är det nån hemma?
-Vi kan låna deras telefon. -Om de har nån.
Det här ser ut som en sommarstuga. Vi gick nog in bakvägen.
Hallå! Är det nån hemma? - Vi kollar runt.
Hallå?
-Greg... -Ja?
Hur gick det, Greg?
Jag hittade lampan. Titta, en telefon.
-Den är död. -Vad gör vi då?
Det är säkrare här inne än där ute. Vi kollar runt lite till.
Det finns en lampa till här.
Perfekt... Ingen telefon och inga människor.
Jag är blöt och fryser, jag måste spana in garderoben.
Suveränt! Torra kläder. Jag ska bara byta om.
Antingen stannar vi här-
-och väntar på att nån dyker upp eller så försöker vi ta oss in till stan.
-Nu är jag klar. -Perfekt.
Den är kruttorr.
Det har nog inte varit nån här på ett tag.
En sån här speldosa hade jag.
Vad är det?
Jag fick den av Beth när jag fyllde nio.
Det kommer jag aldrig att glömma, hon var så uppspelt över den.
Hon köpte den ett halvår i förväg.
-Förlåt! -Det är ingen fara.
Gråt du, det är ingen fara.
Kom, du ska få vila en stund.
Oroa dig inte för nånting, vi går inte förrän det är ljust.
Jag hänger dina kläder vid elementet så är de torra sen. Försök att vila nu.
Greg! Tänk om det här är sergeantens hus.
Nej, lägg dig ner. Det är ingen fara.
Vi är tryggare här inne än där ute.
Oroa dig inte, lita på mig. Jag håller vakt.
Försök att vila nu. Jag hänger dina kläder vid elementet.
10-12 koppar... Det funkar.
Greg!
Jag såg det hemska monstret. Det jagade mig och jag kunde inte springa.
Jag såg det inte, men det såg mig.
-Jag kom inte ut härifrån. -Det var bara en dröm.
-Förlåt. -Det är ingen fara.
-Dörren är öppen. -Det var ingen dröm.
-Katten kanske kom in igen. -Ja, kanske.
-Tänk om det är husägarna. -Det vore nåt...
Tänk om vi tar oss igenom det här, men blir skjutna som inbrottstjuvar.
Jag går och kollar, vänta här.
Du får inte lämna mig här ensam, det är inget att diskutera.
Okej, du får gå först.
-Nej... -Jag tänkte väl det.
Är det nån där? Vi vill er inget illa. Hallå?
-Gör inte så. -Förlåt.
Det är lugnt.
Det var säkert vinddraget.
-Vad är det? -Jag vet inte...
-Jag trodde att jag hade stängt av kranen. -Jag förstår inte.
Inte jag heller.
Det är bäst att vi kollar runt lite till.
-Släckte jag inte lampan där inne? -Jag vet inte, jag tror det.
Håller jag på att bli paranoid? Gå och lägg dig igen.
Jag har satt på en hel kaffekanna, den kommer att hålla mig vaken.
Oroa dig inte, jag ska ta dig härifrån.
Ja, ta ut flätorna. Det ser fint ut.
Greg!
Greg?
Sover du?
Kom ut därifrån!
Nu sticker vi!
-Vi kan inte lämna Greg! -Han är död, vi måste till skjulet.
-Jag vill inte! -Då får du stanna och prata med den där!
Varför måste vi till skjulet?
-Varför måste vi dit? -För att den jagar oss.
Det enda vi kan göra är att välja var vi ska strida.
Men snart har vi ingen valmöjlighet!
Du förstår inte! Den där typen kämpar inte för sin överlevnad.
Det här är ingen invasion.
Den där utomjordingen kom hit för att ta hem jakttroféer.
Just nu är han ute efter dig och mig.
Det här är vansinnigt!
-Jag vet, men jag har övertaget. -Vad då för övertag?
Jag jagar honom, men det vet han inte om.
Kom nu!
Skynda på!
När utomjordingen satte av efter er-
-stannade jag här och riggade skjulet med massor av dynamit.
Titta genom siktet.
Till höger om dörren.
-Ser du? -Ja.
Så ja.
Hur kan du vara så säker på att han kommer hit?
En jägare hämtar alltid sin fångst.
Allt jag behöver göra är att trycka ner den här...
Pang! Ajöss, utomjordingen!
Var inte orolig, det kommer att gå bra.
-Du måste till läkaren. -Utomjordingar behöver inga läkare.
Ta det lugnt nu, sergeant. Det är Joe Taylor, du känner ju mig.
-Vi har jagat ihop. -Mig lurar du inte.
Du är inte Joe Taylor.
Joe Taylor var människa. Du har tagit över hans kropp.
Jag vill inte tänka på vad du har gjort mot Joe.
Va? Det här är vansinnigt, du känner ju honom.
Vi är människor, precis som du.
Jag kände honom. Han var en god vän till mig.
Jag har förlorat många vänner här i djungeln.
Vi är inte i djungeln. Vi är i USA.
Du är hemma. Du är hemma igen, sergeant.
Du kan inte övertyga mig om att du är Joe Taylor.
Ingen chans...
Ingen hjälp...
Ingen utväg...
Jag visste att jag skulle få en av er.
Är du en av anförarna eller bara en soldat?
Nu har jag dig.
Jag visste att jag skulle ta dig. Nu har jag dig.
Allt kommer att bli bra.
Alla skrattade åt mig.
De sa att jag var galen, men nu ska de få höra.
Fortsätt framåt, lite närmare skjulet.
-Ska du döda båda två? -Om jag måste så.
Jag blev orolig när du fick mig att göra så där mot sheriffen.
Nu kommer allt att bli bra. De kommer att tacka mig.
Jag visste vad som försiggick här.
Sergeant...
Utomjordingen är inte tillräckligt nära.
-Skjut honom! -Det hjälper inte.
Försök!
Dra loss den!
Jag kan ta den!
Nu är det upp till dig. När jag lockat honom till skjulet trycker du av.
Utomjording!
Kom igen!
Tryck av, Sandy! Du måste trycka av!
Sladden...
Sandy! Tryck...
Tror ni att vi är ensamma i universum?
Skulle vi vara ensamma bland alla stjärnor där ute?
Då ska jag berätta att det är vi inte. Vi är inte ensamma.